Västgötar i Stöde

Inflyttningen från när och fjärran till
Stöde har naturligtvis förekommit i alla tider. När
järnvägen Sundsvall – Ånge tillkom under senare delen av
1800-talet, till en början med två delsträckor Sundsvall - Nedansjö
och Torpshammar - Ånge, blev detta en injektion till ökad aktivitet
i socknen. Ede kanal byggdes för att med sjötransport länka ihop
järnvägssträckorna. Stöde ångsåg anlades. Allt
skogsarbete fick stor omfattning. Skogen blev alltmer värdefull genom
träindustrins utveckling. Man kan tänka sig att detta gjorde att det
sjöd av aktivitet och möjligheter i socknen. Detta torde väl
vara det väsentliga skälet till att många sökte sig till
Stöde under senare delen av 1800-talet och i början av 1900-talet.

Från Säm socken i Västergötland
flyttade bl a tre bröder till Stöde. Dessa kom från en
knallefamilj med åtta barn. Bröderna tillhörde de yngsta
barnen. Endast en syster var yngre. Naturligtvis måste bröderna
tidigt börja praktisera knalleyrket, men fadern hade 1861 köpt ett
småbruk, varför arbete med kreatur, i åker och mark icke var
dem främmande. Gården var alltjämt i släktens ägo när
bröderna flyttade. Ännu omkring 1990 brukades gården med samma
areal som 1861 och en familj hade den som huvudinkomstkälla. Gården
hade gått ur släkten omkring1890. Bröderna hette
Österlund.

Det var Claes Österlund (f 1853) som först kom
till Stöde 1876. Han ägnade sig då åt
gårdfarihandel, d v s han var knalle. Claes Österlund gifte sig 1888
med Martha Carlsson, dotter till Carl Olofsson, Kärvsta 1:4. Claes avled
1937.

1878 kom den äldre brodern Alfred (f 1851) till
Stöde. Även han torde ha ägnat sig åt
affärsverksamhet. Bröderna flyttade ihop och bodde i Ökne.
Alfred gifte sig 1890 med Engla Carlsdotter, född i Tuna, men
föräldrarna dog tidigt och Engla växte upp hos släktingar,Hinricsson (Widmark) i Tolvmansgården,
Österlo. Alfred avled 1894.

Otto (f 1856) kom till Stöde 1880. Han var timmerman
och ägnade sig åt detta yrke men även åt andra sysslor.
Han gifte sig 1885 med lärarinnan från hemtrakten Olivia Eriksson.
Otto avled 1931.

1880 köpte Alfred fastigheten Edsta-Ede 6:3 på
konkursauktion efter handlanden Erik Grafström. Det har visat sig att
även Claes var med i affären men det är Alfred som skrivs som
ägare.

Alfred drev nu lanthandeln och jord- och
skogsbruksfastigheten medan Claes skrivs som handelsbiträde, men han hade
även rätt att bedriva handel inom västra Medelpad
(knallehandel). Bröderna hade ett lager i Ökne och det är
troligt att man från detta lager sålde tyger mm till handlanden i
de olika byarna.

Alfred deltog också i arbetet på gården.
Han visste väl vad som skulle sås på de olika åkrarna. I
Norromängarna bröts också nya tegar upp, som idag är
igenplanterade och således åter skogsmark.

1888 träffade Alfred avtal med länsstyrelsen om
att hålla skjutsstation och gästgiveri fram

t o m 1891. I
1890 års folkräkning bor tre familjer, Alfreds, Claes´ samt
handelsbiträde Nils Sjödins, på fastigheten Edsta-Ede 6:3.
Alfred skrivs som handlande, gästgivare och hemmansägare.

Efter 1891 upprättas inget avtal angående
skjutsstation mm, då Alfred insjuknar (tbc i strupen). Mycket beroende
på denna sjukdom delades ägandeförhållandena 1893 upp.
Alfred behöll fastigheten. Claes erhöll
affären jämte en teg mellan landsvägen och järnvägen.
Där uppfördes nu ny affärslokal.

Affären, en lanthandel med brett sortiment drevs av
Claes. Svågern Manne Carlsson blev hans kompanjon. 1924 övertog
svärsonen J E Ytterström, inflyttad från Sättna. Han avled
1943 och sonen Sven övertog affären 1944. Han byggde en ny
affärslokal på samma tomt 1947. Nu specialiserades affären till
två avdelningar, en speceri- och en järnavdelning. En ny tillbyggnad
skedde 1983, då affären blev enbart speceriaffär med
något inslag av diversehandel.

Affären ingick nu i ICA-sfären. Ytterligare en
ättling till Claes Österlund innehade affären nämligen Hans
Ytterström, son till Sven. Nu är den såld, då Hans
övertagit en ICA-affär i Ånge. Den var dock i Österlunds
och ättlingars ägo i mer än 100 år, 1880 – omkring
1995.

Claes och hustrun Martha köpte redan 1896 del av
fastigheten Edsta 3. De flyttade från Edsta 6:3 1902. Claes med familj
förvärvade Edsta 2:27. Där drevs jordbruk och efter hand
utökades åkerarealen genom arv och köp. När svärsonen
J E ytterström gifte sig med dottern Stina 1915 och flyttade till Edsta,
titulerades han hemmansägare. Gården är alltjämt i
ättlingars ägo.

På äldre dagar idkade Claes viss verksamhet med
utlåning av pengar, vilket beredde honom många bekymmer med
indrivningar etc. Han deltog även flitigt i kommunala frågor. Men
han var aldrig såvitt är känt folkvald
politiker.

Sedan Alfred Österlund avlidit 1894 – då
var sonen Karl Anders 1 år- sköttes gården av änkan Engla
med anställt tjänstefolk. Men det var ju känt att det också
varit gästgiveri och därför kom husrum ofta att
efterfrågas för tillfälliga gäster.

I en artikel i Sundsvallsposten 1941 skriver Robert
Mörner, hur han som löjtnant kommenderades till Generalstabens
topografiska avdelning för att 1898 rita karta över Stöde. Han
skriver: ”Efter ett par dagar i den föga trevliga
gästgiverigården (min anm.: den som hade
avtal med länsstyrelsen) blevo vi för hela kursen inackorderade hos
den genompräktiga fru Engla Österlund, som vi beundrade och där
vi hade hemtrevligt och bra på alla sätt”. Han berättar
också att de fick vara med om drängen Johan Tollins bröllop,
som tydligen Engla stod för.

1902 tecknades avtal med länsstyrelsen om skjutsstation
och gästgiveri. Gästgiveriet blev det sista i Stöde inom ramen
för gästgiveristadgan. Det lades ned definitivt 1919. Gården
övertogs av sonen och sedermera sonsonen, Lars Österlund, som
sålde fastigheten till lantbruksnämnden.

Otto Österlund, den yngre brodern, gifte sig
först, redan 1885. Han bodde även som gift i Edsta – dock
obekant i vilken fastighet. 1905 köpte han en tomt och byggde eget hus i
Källsta, Källsta 4:48. Han var ju själv timmerman och
därför kunde han vara egen byggmästare. Han var ganska liten
till växten, men kunde ändå ensam bära upp stockarna i
detta blivande tvåvåningshus.

Otto fortsatte
med diverse arbeten, men var även handelsagent. Hustrun Olivia bidrog till
familjens försörjning som sömmerska. Sönerna Uno och
Hilding övertog gården, som var i släktens ägo till
omkring 1980. Då hade båda sönerna gått ur tiden.

Det intressanta med bröderna Österlund är att
de flyttade så långt från sin hemort, och att de tog med sig
mycket av hemmets kultur, beredda att starta något nytt, att våga.
Man får väl säga att de lyckades i allt väsentligt. Det
är också intressant att se hur väl de samarbetade och bistod
varandra. Ättlingar till bröderna har också hållit
nära kontakt och känt samhörighet. Men det var inte bara dessa
tre bröder som flyttade från trakterna kring Säm till
Stöde.

Handlanden Claes Herman Andersson Modin (f 1857 i Säm)
flyttade till Edsta 1880, samtidigt som Otto, till samma hushåll som de
tre bröderna. I Stöde tog han namnet Modin. Sannolikt arbetade han
år Alfred och Claes. Han dog redan 1890.

Wilhelmina Gauffin (f 1853) flyttade från Åsarp
norr om Säm i november 1881 till de tre brödernas hushåll i
Edsta. Hon arbetade som hushållerska åt familjen Rodling. I
husförhörslängderna 1882 – 1891 har
”hushållerska” strukits och ersatts med ”fröken
sjuk”. Hon födde en son, Ernst, 1885. Alfred Österlund var
fadern men detta framgår ej av
kyrkböckerna. Sonen växte upp som fosterson hos handlanden Edlund i
Fanbyn. Han emigrerade till USA i 20 årsåldern men besökte sin
släkt i Stöde vid ett flertal tillfällen. Wilhelmina Gauffin
avled i tbc 1893.

Samtidigt med Wilhelmina kom också en Amandus Petterson
från Gällstad. Han blev dräng på någon gård,
obekant vilken.

Nils E Österlund

Källor:

Släktforskning - Hans Linder, dotterdotters son till Claes
Österlunds

Uppgifter ang Claes Österlund – Klas
Ytterström, dotterson till Clas Österlund

Uppgifter ang Otto Österlund – Lars
Österlund, sonson till Alfred Österlund

Uppgifter ang gästgiveri – Landsarkivet,
Härnösand

Uppgifter ang Engla Ö mm – Nils Österlund,
sonson till Alfred Österlund